Ēģiptes zāle
Vai esat dzimuši akli?
Vai acis redz tumsā?
Vai karali uzlūkot drīkstat?
Vai tronī rāpties būs drosme?
Vai esat kā suns, kas rej, bet nekož?
Kas degunu gaisā slej
Kad staigā, kur pašam tīk?
Kad gadās gāzties uz galvas
Vai krītat vienmēr uz kājām?
Vai klusums pirms vētras ar nemieru māc?
Vai vienmēr atrodat ceļu uz mājām?
Vai zināt, kā Mākoņu laukos nonākt?
Jo dželikli zina, un dželikli dara
Dželikli dara, un dželikli zina
Vai uz slotaskāta zilas tāles sasniegt varat?
Vai baznīcas sveci zināt?
Svēto grāmatu - Un zvanu skaņas
Ar Vitingtonu esat bijuši draugos?
Hāmelnes žurku ķērājam palīgos?
Debesīs vai ellē gājuši mācībā?
Vai dota jums lapsas viltība?
Un lūša sīkstums?
Vai uzglūnēt mācēsiet
Kad žurku manīsiet?
Vai bijāt jau tad, kad faraoni sfinksas būvēja?
Sfinksa
Ja bijāt, tad esat dželiklu kaķi
Dželiklu dziesmas dželiklu kaķiem
Mēs gaisā lidojam, kā lecot no trapeces
Divkāršo salto metam, uz riepas krītam
Pa sienu uzskrienam, caur kokiem izšvīkstam
Līdztekās balansējam, pa virvi staigājam
Dželikli zina, un dželikli dara
Dželiklu dziesmas dželiklu kaķiem
Vai varat nodziedāt vairākās toņkārtās
Rosīni duetus
Un Štrausa valšus
Vai spējat kā kaķi ar augšējo do iesākt
Līdz publika sajūsmā kājās ceļas?
Dželiklu kaķenes ir nakts karalienes
Astronomiski augstu tās dzied
Peļu slazds
Hendeļa "Mesijas" fragmentus izpilda
Aleluja, eņģeļu koris
Moriartijs!
Makavitijs! Meklēšanā par visiem noziegumiem
Mistiski dievišķi
Savā nekautrajā kaķismā
Kad katedrālē izsaucas: "Vivat!"
Ik reizi, kad Mūžīgo Kaķi piemin
Kaķiski, bezbailīgi, uzticīgi un patiesi
Kad pārējie dara...
Ko...
Dželikli zina, un dželikli dara
Dželikli dzied, un džeklikli skandē
Dželikli veci un dželikli jauni
Dželiku dziesmas un dželiklu dejas
Dželiklu dziesmas dželiklu kaķiem
Kaķi praktiski
Kaķi dramatiski
Kaķi pragmatiski
Kaķi fanātiski
Kaķi oratori
Delfu kaķi orākuli
Kaķi skeptiķi
Kaķi dispeptiķi
Kaķi romantiski
Kaķi pedantiski
Kaķi kritiski
Kaķi parazītiski
Kaķi alegoriski, metaforiski
Kaķi statiski - Un kaķi mistiski
Kaķi politiski
Kaķi divkosīgi
Kaķi reliģiski - Kaķi histēriski
Kaķi ciniski
Kaķi rabīniski
Un kaķi maģiski
Dželiklu dziesmas dželiklu kaķiem
Piena bārs
Iesi uz balli?
Es tavā vietā neietu.
Tur var būt bīstami.
Runā, ka šogad uzvarēs Makavitijs.
Makavitijs?
Makavitijam līdzīga nav
Īsts burvis
Un grēkagabals tīrākais
Tiklīdz to ierauga...
Iesim!
Burvestība!
Kā tevi sauc?
Kaķis mēli nokodis?
Viktorija. - Viktorija?
Jābūt vēl kādam vārdam.
Vēl kādam?
Kaķim vārdu atrast nav viegli
Tā nav nekāda brīvdienu spēle
Varat domāt, ka esmu no prāta šķīries
Kad saku: trīs vārdus vajag katram kaķim
Pirmais - vārds, kurā ģimene sauc ik dienas
Kaut vai Pīters
Augusts - Alonso
Vai Džeimss
Bet es jums teikšu: vajag kaķim vārdu īpašu
Vārdu sevišķu, lepnu, cienīgu
Kā lai citādi asti stāvus notur
Ūsas izlaiž vai lepnumu pauž?
Ir vēl viens vārds, kas paliks miglā tīts
Tas ir vārds, ko neuzminēs neviens
Vārds, ko cilvēka prāts neatšifrēs
To zinās tikai kaķis, un klusēs pats
Kad redzat kaķi, kas dziļi meditē
Tam, teikšu jums, iemesls ir viens
Kaķis ir apcerē ieslīdzis
Prātā tam doma
Par vārdu savu
Ko ne aprakstīt, ne izsacīt, ne pieminēt
Vārdu tik dziļu un neizprotamu
Sevišķu vārdu, vārdu, vārdu
Vārdu, vārdu, vārdu
Mistofeļa kungs - burvis, ne kaķis
Dželiklu kaķi iznāk šonakt
Nāk kā viens, nāk visi
Dželiklu mēness spoži spīd
Dželiklu kaķi sanāk dželiklu ballē
Dželiklu kaķi sanāk šonakt
Dželiklu kaķi
Sanāk dželiklu ballē
Dželiklu kaķi sanāk reizi gadā
Dželiklu ballē, kur visi līksmo
Drīz dželiklu vecākais iznāks
Un dželiklu izvēli zināmu darīs
Kad vecā Deiteronomija pirms ausmas
Klusumā vai ar nazi griežamā
Nosauks kaķi, kam ļauts pārdzimt
Kam lemts citu dželikla dzīvi sākt
Jo tur, augstajos Mākoņu laukos
Brīnumu netrūkst, ko tikai vienam lemts skatīt
Un dželikli jautā, jo dželikli to drīkst
Kurš tas būs?
Augstajos Mākoņu laukos?
Augstu, augstu debesīs.
Viscienīgākais kaķis atdzims jaunā dzīvē.
Kļūs par to, kas vienmēr sapņos bijis.
Kā viņu izraudzīsies?
Katrs kaķis dziedās dziesmu par sevi.
Kas viņš ir un ko dara.
Iesim.
Iesim, parādīšu kaķi, kurš cīnīsies par šo godu.
Man prātā ir gambiju kaķene
Dženijraibīte vārdā tai
Viņai kažoks ir plankumains
Ar tīģera strīpām un leoparda pleķiem
Cauras dienas tā vada, uz trepēm sēžot
Uz pakāpiena tupot vai tepiķa zvilnot
Tā tikai sēž un sēž, un sēž
Kā īstai gambiju kaķenei nākas
Tā gambiju kaķenei nākas
Bet
Kad dienas rosme un kņada rimusi
Gambiju kaķenei darbi tik sākušies
Kad ģimene gultās un mājās miers
Es svārkus paceļu un pagrabā nokāpju
Man peļu paradumi nav tīkami
Tām uzvedība nelāga, manieres nejaukas
Kad tās uz paklāja pulcēju
Tām mācu mūziku un rokdarbus
Gan pusdienas, gan izklaide.
Man prātā ir gambiju kaķene
Dženijraibīte vārdā tai
Aizkaru striķi tai patīk grozīt
Jūrnieku mezglus tajā siet
Viņa uz palodzes piesēž
Vai citur, kur līdzens pamats
Viņa tik sēž un sēž, un sēž, un sēž
Kā īstai gambiju kaķenei nākas
Tā īstai gambiju kaķenei nākas
Bet
Kad dienas rosme un kņada ir rimusi
Gambiju kaķenei darbi tik sākušies
Šķiet, prusakiem jāatrod darbiņš
Lai nepalaižas slinkumā un nedarbos tie
No pulciņa slaistu es radīju
Disciplinētu skautu armiju
Kam dzīvē mērķis un kas labu dara
Es prusaku orķestri radīju
Prusaki!
Sejas!
Un tagad - programmas nagla!
Kāpēc viņa grib citu dželiklu dzīvi?
Man apnicis tupēt virtuvē.
Pietiek prusakoties!
Trīsreiz sveiks gambiju kaķu vecajiem
Uz kuru pleciem mājsaimniecība turas
Trīsreiz sveiks, trīsreiz sveiks
Paldies, dārgie
Ņau.
Tev nešķiet mazliet vecmodīgi?
Dejojoši prusaki, dziedošas peles.
Kaut arī peles bija patiešām labas.
Vecā skola tik un tā.
Pazūdi.
Es tikai izsaku savas domas.
Nelikās, ka izteikt domas būs noziegums.
Tūlīt pazūdi no virtuves!
Dejosim!
Ramtamtagers ir untumains kaķis - Untumains kaķis
Ja dos man fazānu, es prasīšu irbi
Liks dzīvot mājās - gribēšu dzīvoklī
Liks mitināties dzīvoklī - prasīšu māju
Ja sūtīs ķert peli, tikai žurkai pakaļ skriešu
Ja liks skriet pakaļ žurkai, ķeršu tikai peli
Paldies, Tager!
Ramtamtagers ir untumains kaķis
Nav neviena, kas man noteiks ko
Viņš darīs, kā pašam patiks
Un neviens nespēs līdzēt
Ramtamtagers ir apnicīgs bez gala
Ja laidīsiet mājā, gribēšu prom skriet
Es vienmēr durvju nepareizajā pusē trāpos
Tiklīdz mājā tieku, prom jau gribas
Man atvilktnē gulēt patīk
Bet kas par traci, ja laukā nelaiž
Kā tev šķiet, vai viņš nav sterilizēts?
Dzied tik augstas notis.
Zini...
Ramtamtagers ir untumains kaķis
Par to pat šaubīties nav vērts
Gaisma.
Viņš darīs, kā pašam patiks
Un neviens nespēs līdzēt
Es protu dejot tāpat kā viņš.
Skaties. - Parādi.
Tas ir viegli.
Ramtamtagers ir untumains zvērs
Tāds man raksturs, neesmu radis klausīt
Sveiki.
Ja dos man zivi, prasīšu dzīres
Ja nebūs zivs, lai trusi nerāda
Ja dos man krējumu, es tikai šķaudīšu
Jo man pie sirds iet tikai tas
Ko pats atrodu
Viktorija
Beidz iztaisīties!
Līdz ausīm krējumā mani pieķersiet
Ja gardumu augstākajā plauktā slēpsiet
Ramtamtagers
Prāta un viltus pārpilns
Ramtamtagers
Glāstus negribu nemaz
Taču klēpī ielēkšu, ja tu pie rokdarbiem ķersies
Jo man patīk pa vidu jaukties
Jā!
Saldais krējums
Piena bārs
Ramtamtagers ir untumains kaķis
Ramtamtagers glāstus negrib nemaz
Nē, nē. Pienu vairs ne.
Pienu!
Ramtamtagers ir untumains kaķis
Nav vērts runāt par to
Viņš darīs, kā pašam patiks
Un neviens nespēs līdzēt
Nespēs līdzēt
Oho.
Neviens nespēs līdzēt, tā gan
Nespēs līdzēt
Lūk, kaķe
Kas kavējas, gaidot jūs
Gaismā, kas durvju spraugā vīd
Un ļaunīgā vaibstā atmirdz
Viņas kažoku aplūkojiet
Tas saplosīts, smiltīm nosmulēts
Viņas acu kaktiņu pavērojiet
Tur sīka blēdība zibinās
Un
Pa tumšiem kaktiem tā bieži klīdusi
Kur dubļainais Totenemkortas ceļš vijas
Bīstamos ūķos tā bieži līdusi
No traktiera "Ausma" līdz "Krietnajam draugam"
Un pastnieks nopūtās, pakausi kasīdams
Jau sen būtu jādomā: nav viņas vairs pasaulē
Kam prātā gan nāktu, ka tā
Grizabella, kaķene burvīgā
Kam prātā gan nāktu, ka tā
Bija Grizabella, kaķene burvīgā
Kas viņa bija?
Vindmilas teātra zvaigzne.
Tad aizgāja ar Makavitiju.
Tagad dzīvo Nīkajā zemē.
Vindmilas teātris
Labvakar.
Nu nē. Re, ne saukts, ne aicināts.
Vai dieniņ! Tu izskaties galīgi izsalkusi.
Ar tukšu vēderu nedrīkst iet uz balli.
Tu ceri, ka izraudzīsies tevi?
Jā. Viņš grib pārdzimt par tievu kaķi,
lai atkal pieņemtos svarā.
Tukša cerība!
Kā tu uzdrošinies? Neklausies viņā.
Neklausies viņā, jo viņš ir pilnīgs...
Esmu Bastofers Džonss, nelīdzinos skeletam
Godīgi sakot, esmu resns kā bluķis
Pa krogiem neklīstu, esmu biedrs astoņos klubos
Jo esmu kaķis, kas Sv. Džeimsa ielā dzīvo
Visi mani sveicina, kad pa ielu soļoju
Savā smalkajā melnajā frakā
Nevienam parastam peļu junkuram
Nav bikšu tik labi piegrieztu
Tik smalki izliektas muguras
Jā, tu saprati. Aiziet.
Gatava?
Lūdzu piedošanu.
Vai tu esi Dženijraibīte?
Jā.
Zini, tava vieta ir uz pasaules skatuves.
Jā.
Un šim purniņam jābūt uz plakāta.
Meklēšanā Makavitijs, atlīdzība - 100 mārciņu
Visā Sv. Džeimsa ielā vissmalkākais vārds
Pieder šim kaķu dendijam
Mūs visus pārņem lepnums, kad pamāj mums
Pats Bastofers Džonss baltajās getrās
Universitātes senioru klubā es viesis rets
Jo nav atļauts kaķim
Būt par biedru tur
Ja piederi "Izcilo profesoru" klubam
Līdzīga iemesla dēļ medību sezonā
Esmu atrodams "Lapsā", bet ne "Ronī"
Līksmajā "Teātra un kino" klubā ieskrienu biežāk
Tas ar gliemenēm un garnelēm slavens
Briežu sezonā dodu priekšroku
Sulīgajiem kauliņiem "Medniekā"
Tieši pirms pusdienlaika tur ieeju
Pareizi. Tas neizdosies, vai ne?
Labi?
Paskaties uz mani, pēc tam uz sevi, un sapratīsi,
ka augums ir mana vājā puse.
Tu vienalga mani mulsini.
Klausies, ko tev teikšu.
Labi? Paklausies. Tev pašam neizdosies.
Pasauksim vēl kādu kaķi un pamēģināsim vēlreiz, labi?
Jā. Labi. Lieliski, burvīgi. Visi gatavi?
Un... Pieci, seši, septiņi.
Tieši pirms pusdienlaika tur ieeju
Ei!
"Tranā" uz malciņu ieskrienu
Paldies, Tager.
Kad steidzīgs būšu, kariju ēdīšu
"Siāmietī" vai "Rīmā"
Drūmā omā uz "Kapu" ceļš vedīs
Iekost kāpostus, rīsu pudiņu, jērgaļu
Visā Sv. Džeimsa ielā vissmalkākais vārds
Pieder šim kaķu dendijam
Mūs visus pārņem lepnums, kad pamāj mums
Pats Bastofers Džonss baltās
Pats Bastofers Džonss baltās getrās
Tā Bastofers vada dienas savas
Vienā klubā ieskrien
Vai citā pasēžu
Nav brīnums, ka mūsu acu priekšā
Viņš apaļš kā bumba paliek
Zvēru, jau vienpadsmit kilo es sveru
Un ar katru dienu pieņemos vēl mazliet
Taču esmu tik labā formā
Tas ir šīs dienas kārtības nopelns
Esmu vēl jauns, mans laiks vēl priekšā
Tā runā brangākais no kaķiem
Kas Londonas centru kā pavasaris rotā
Pats Bastofers Džonss baltās
Getrās?
Makavitijs!
Runcis getrās. Man patīk.
Esi izsalcis?
Jūtos tā, it kā dienām nebūtu ēdis.
Lec.
Paskaties.
Pasmaržo.
Nudien garšīgi.
Aiziet, runci getrās. Tu to vari.
Kaut kas neaprakstāms!
Vai palīdzēt?
Tev nevajadzētu te klīst vienai.
Es neesmu viena. Esmu ar draugiem.
Ar draugiem?
Tie aizšmaukuši un tevi pametuši.
Neraizējies.
Mēs pieskatīsim tevi.
Vai ne?
Vai ienāksi?
Mangodžerijs
Un Rampeltīzere
Esam bēdīgi slaveni kaķi
Klauni nešpetni
Naski komedianti
Virves dejotāji
Un akrobāti
Mūs pazīst tuvu un tālu
Par mājām saucam Viktorijas birzi
Tur mūs var sastapt it bieži
Kaut klaiņot tīk vairāk par visu
Mūs labi pazīst Kornvolas dārzos
Lonsestonas laukumā un Kensingtonas skvērā
Mūsu reputācija nav tā labākā
Kādu kaķis var vēlēties
Tikai nefotografēt, skaidrs?
Ja pagraba logs pēkšņi ir vaļā
Un guļamistabā skats kā kaujas laukā
Ja jumtam kāds dakstiņš izkritis
Un caur griestiem sūcas ūdens
Ja kumodei atvilktnes atrautas vaļā
Un ziemas vestes gājušas zudumā
Ja pēc vakariņām kāda no meitām
Mākslīgās pērles nevar atrast
Ģimene teiks tikai vienu
Tas ir tā briesmīgā kaķa darbs
Tas ir Mangodžerija darbs
Vai Rampeltīzeres pirksts
Tur nekas vairs nav darāms
Mangodžerijs un Rampeltīzere apvārdot prot
Mēs esam izcili kramplauži
Kas veikli kampj un projām diebj
Par mājām saucam Viktorijas birzi
Pastāvīga darba mums nav
Pēc skata mēs godīgi, vienmēr papļāpāt gatavi
Ar draudzīgu policistu sirsnīgi
Sveicināts, policist. Es pats viņai nopirku.
Ko tu izdarīji? - Pagaidi.
Kad ģimene pulcējas pie svētdienas pusdienu galda
Jau domās kāroto maltīti tiesā
Argentīnas steiku, kartupeļus un salātus
Pēkšņi pavārs no virtuves iznāk
Un bēdu māktā balsī atklāj
Uz rītdienu ilgotā maltīte jāpārceļ
No gaļas uz plīts vairs nav ne vēsts
Tad ģimene teiks tikai vienu
Vainīgs tas briesmīgais kaķis
Tas ir Mangodžerija darbs
Vai Rampeltīzeres pirksts
Un nekas vairs nav darāms
Mangodžerijs
Un Rampeltīzere
Tik brīnišķi sadarbojas
Reizēm var teikt: jā, laimējās
Un reizēm var teikt: ar laiku paveicās
Pa māju mēs kā viesulis plosāmies
Kurš pateikt spēs, uz sirds roku liekot
Vai tas Mangodžerija darbs
Vai Rampeltīzeres pirksts
Vai zvērēsiet, ka abi vainīgi tie?
Kad dzirdams, kā viesistabā trauki šķīst
Vai pieliekamajā kaut kas blīkšķ
Vai no bibliotēkas atskan blaukšķis
Kad ķīniešu vāze sašķīst ar paukšķi
Tad ģimene teiks tikai vienu
Kurš kaķis atkal vainīgs?
Tas Mangodžerija darbs
Un
Rampeltīzeres pirksts
Un nekas vairs nav darāms
Es eju, Viktorija!
Neuztraucies! Paliec turpat!
Ei, sunīt! Ķer!
Es visur tevi izmeklējos.
Domāju, ka nokavēsi ierašanos.
Kādu ierašanos?
Vecās Deiteronomijas.
Kur es esmu?
Šķiet, uz baržas Temzas vidū.
Ko tu šeit dari?
Nav ne jausmas.
Esmu zaudējusi visus savus prusakus.
Es nevaru atrasties uz baržas Temzas vidū.
Man ir jāiet uz balli.
Nē. Tu nekur neiesi, runci getrās.
Esmu apņēmies uzvarēt, tāpēc sagūstu sāncenšus.
Tīģerrēciens.
Turi viņus šeit.
Viņš jau divreiz mani tā nosaucis.
"Runcis getrās." It kā apsmieklam.
Man patīk. Pats viņš ir apsmiekls.
Kas tu esi?
Tīģerrēciens.
Esmu bendesmaiss kaķis, kas uz baržas dzīvo
Blēdis rūdītākais, kāds brīvībā klejo
Kā Greivsendā, tā Oksfordā biedēju
Lai tramdītu visu Temziju
Jā, tikai nerīmējas.
Nevar teikt "Temziju", lai rīmētos ar "biedēju".
Tā ir upe Temza.
Labi, tātad tu esi Tīģerrēciens?
Jā. Laikam iegaumēju. Tā man šķiet.
Tagad es tiešām saprotu.
Paldies, ka pateici.
Kur tu biji?
Tā ir mana.
Kārtējais triks nav izdevies.
Tieši laikā, lai satiktu veco Deiteronomiju.
Kas ir vecā Deiteronomija?
Vecā Deiteronomija ilgi šai saulē bijusi
Deviņas dzīvības tai aiz muguras
Tā visu valodās bijusi, par to dziesmas dziedātas
Pirms karaliene Viktorija tronī kāpusi
Vecā Deiteronomija ilgi šai saulē bijusi
Deviņreiz deviņas dzīves aiz muguras
Pēcteču klans dzīvo, cepuri kuldams
Viņas sirmums - visa ciema lepnums
No skata rāma un mīlīga
Kad saulītē sildoties, pie vikāra sētas atsēžas
Piesmakušā vecā balsī teic
Debestiņ, vai patiesi tas iespējams?
Jā, nē, ak vai, nav prātam aptverams
Kaut nomoda sapņos, tomēr apzvēru
Ka es jums saku, tā vecā Deiteronomija
Debestiņ, vai tas iespējams?
Jā, nē, ak vai, nav prātam aptverams
Kaut nomoda sapņos, tomēr apzvēru
Ka es jums saku, tā vecā Deiteronomija
Debestiņ, vai tas iespējams?
Jā, nē, ak vai, nav prātam aptverams
Kaut nomoda sapņos, tomēr apzvēru
Ka es jums saku, tā vecā Deiteronomija
Debestiņ, vai patiesi tas iespējams?
Jā, nē, ak vai, nav prātam aptverams
Kaut kājas vārgas un knapi tipina
Lai no vecās Deiteronomijas piesargās
Dželiklu kaķi sanāk reizi gadā
Naktī, kad dželiklu izvēle notiek
Jau klāt ir džekliklu vecākā
Nu dželiklu kaķi var līksmot
Kurš tas būs? - Kurš tas būs?
Kurš tas būs?
Dželiklu kaķi iznāk šonakt
Nāk kā viens, nāk visi
Dželiklu mēness spoži spīd
Dželiklu kaķi sanāk dželiklu ballē
Dželiklu kaķi ir melni un balti
Dželiklu kaķi augumā sīki
Dželiklu kaķi ir līksmi
Tīk klausīties ausīm šo kaķu kori
Dželiklu kaķiem ir purniņi priecīgi
Dželiklu kaķiem spožas, melnas actiņas
Mums patīk nicināt un žilbināt
Un gaidīt, kad dželiklu mēness ausīs
Dželiklu kaķi aug lēnītēm
Dželiklu kaķi nav augumā prāvi
Dželiklu kaķiem ir apaļīgs vēderiņš
Mēs dejot protam, piesitot takti
Pirms dželiklu mēness uzausis
Mēs sevi sakopjam, mazliet pasnaužam
Aiz austiņām katrs dželikls paberzīs
Ķepiņu starpas sausas izņurcīs
Dželiklu kaķi ir balti un melni
Dželiklu kaķi augumā diezgan sīki
Dželiklu kaķiem patīk svētku salūti
Dželiklu kaķiem mēness gaismā acis spīd
Dželiklu kaķi ir melni un balti
Kā jau teicām, augumā sīki
Ja vētraina nakts gadīsies
Mēs zālē lēcienos trenēsimies
Ja saule spīdēs visā spožumā
Jūs teiksiet: bez darba sēdēsim
Mēs elpu atvelkam, naktij taupāmies
Gaidot dželiklu mēnesi un dželiklu balli
Dželiklu kaķi iznāk šonakt
Nāk kā viens, nāk visi
Dželiklu mēness spoži spīd
Dželiklu kaķi sanāk dželiklu ballē
Dželiklu kaķi iznāk šonakt
Nāk kā viens, nāk visi
Dželiklu mēness spoži spīd
Dželiklu kaķi sanāk dželiklu ballē
Laiks ballēties!
Ar jūsu atļauju, protams.
Klusums
Nav dzirdams ne solis
Vai mēness meitai vairs atmiņas nav?
Tā smejas vientuļa
Laternas gaismā
Kritušās lapas man pie kājām krājas
Un vēja gaudas ieskanas
Ikkatra laterna mirgot sāk
Liktenīgu brīdinājumu raida
Kāds tālumā murmina
Un laterna noraustās
Drīz rīts jau ausīs
Atmiņa
Vientuļa mēnesnīcā
Varu pasmaidīt, sendienas atceroties
Es biju skaista tolaik
Es atceros laiku, kad laimi pazinu
Lai atmiņa atkal atdzīvojas
Nāc man līdzi uz mājām
Ja uzdrošinies
Jo es nezinu
Kurp lai tevi vedu
Varbūt man uzdrīkstēties
Kad neviens man palīdzēt neuzdrīkstas
Tāpēc no tumsas es noraugos
Gaidu, kad mana dzīve iesāksies
Kur manā atmiņā vairs nebūs skaistuma
Viss, pēc kā ilgojos
Lai pēc manis kāds ilgojas
Par jaunu, lai Londonas ielās klīstu viena un vajāta
Es piedzimu trūkumā
Vismaz tev pieder kaut kas
Kaut kas, kam pieķerties
Žilbinošas zāles vīzijā
Tur mani neielaistu nekad
Šīs atmiņas jau sen zudušas
Vismaz tevi skaisti rēgi vajā
Tāpēc varbūt manas mājas
Nemaz nav tās, ko atmiņa glabā
Kuras manā iztēlē dzima
Es jūtos tik dzīva ar šiem nakts fantomiem
Zinu, šī dzīve nav droša
Taču pilna kaisles un brīves
Viss, pēc kā ilgojos
Lai pēc manis kāds ilgojas
Lai Londonas ielās neklīstu viena un vajāta
Es piedzimu trūkumā
Ar viņiem man pieder kaut kas
Kaut kas, kam pieķerties
Nezināju, ka mīļa kļūs pasaule, kurā ieiet ļauts
Tās atmiņas zudušas jau sen
Tāpēc es dejošu ar šiem skaistajiem rēgiem
Tās atmiņas zudušas jau sen
Es dejošu ar šiem skaistajiem rēgiem
Laimes mirkļi
Lai kas piedzīvots, tā nozīme aizmirsta
Par nozīmi domājot, atdzimst piedzīvotais
Tikai citā veidā
Ārpus tās nozīmes, ko laimei piešķiram
Reiz piedzīvotais atdzimis savā nozīmē
Ne tikai vienas dzīves pieredzē
Bet daudzu paaudžu piedzīvotajā
Neaizmirstot to, kas šķiet neizsakāms
Viss kārtībā, mana dārgā?
Mēs taču neesam pazīstamas, vai ne?
Nē. Es neesmu no šejienes.
Mani pameta.
Nabadzīte.
Gribi redzēt, kā izvēlēšos izredzēto dželiklu?
Vai drīkstu?
Kāpēc gan ne?
Es neesmu dželiklu kaķe.
Varbūt pagaidām ne.
Nāc, mēs tūlīt sāksim.
Gus.
Gus, tava kārta.
Es tikai gribēju vēlēt tev veiksmi.
Esmu liels tava veikuma cienītājs.
Kā tevi sauc?
Misters Mistofelis.
Esmu kaķis - burvju mākslinieks.
Vai tu kādreiz arī uztraucies? - Nē, nē.
Visa pamatā ir pieredze. Tad nekas nenoies greizi.
Piesit pie koka.
Nekad vēl neesmu uzstājies Ēģiptes zālē.
Guss ir teātra kaķis.
Ķepas krustā veiksmei.
Esmu Guss - kaķis, kas pie teātra durvīm dzīvo
Mans īstais vārds, ko vēl neesmu pateicis
Ir Asparaguss, tikai mēli neizmežģiet
Labāk mani par Gusu sauciet
Mans kažoks ir izplūkāts, pats tievs kā diegs
Ciešu no triekas un ķepu trīces
Kaut jaunībā biju kaķis lepnākais
Ne pelēm, ne žurkām neesmu vairs bieds
Vairs neesmu tas kaķis, kas jaunībā
Kaut mans vārds savulaik bija slavens
Kad ar draugiem klubiņā satiekos
Kas pulcējas kaimiņu kroga pagalmā
Man patīk cienāt, ja vien maksā cits
Ar anekdotēm no savām slavas dienām
Jo reiz biju zvaigzne spožākā
Ar Ērvingu esmu uzstājies
Ar seru Trī kopā tēlojis
Skaļos panākumus man atcerēties tīk
Kad septiņreiz paklanīties mani sauca
Bet mans dižākais sniegums, kā pašam tīk teikt
Bija Ugunsūdensūnikums, baisais bieds
Ja mani ar malciņu džina pacienās
Pastāstīšu, kā "Īstlinnā" spēlēju
Šekspīra lugā uz skatuves kāpu
Kad aktieris kāds lēma, ka viņam kaķi vajadzēs
Es teikšu gan: mūsdienu kaķi vairs nav senākie
Viktorijas laika aktieriem nav līdzinieki
Tiem mēģinājumos nav jāpūlas
Tiem šķiet, ka pietiek, ja caur stīpu izlec
Un es saku, kā ar ķepām kasos
Teātris vairs nav, kas reiz bijis
Mūsdienu izrādes ir ļoti labas
Tomēr, kā stāsta, tās mēroties nespēj
Ar maģisko mirkli, man ieejot vēsturē
Spēlējot Ugunsūdensūnikumu, baiso biedu
Saprotams, varu to atkārtot.
Bravo!
Bravo, Gus.
Vai drīkstu lūgt autogrāfu, ser?
Šonakt ieraudzīt dzīvu Ugunsūdensūnikumu
bija patiesi iedvesmojoši un baisi.
Makavitijs!
Nākamais sacensību dalībnieks būs...
Skimblešenks - dzelzceļa kaķis
Kaķis, kurš vilcienā dzīvo
Un svilpj uz perona 11:39 vakarā
Kad nakts ekspresim jāatstāj stacija
"Skimbls, kur Skimbls?" arvien jautā
Spēlē "auksts vai siltāks"?
Viņš jāatrod, vai vilciens neaties
Visi pavadoņi un nesēji
Un stacijas priekšnieka meitas
Viņu meklēs gan šur, gan tur
Skandējot: "Skimbls, kur Skimbls?"
Ja viņš nepasteigsies
Nakts ekspresis neaties
Tad 11:42 vakarā signāls noskan
Jau pasažieri mīņājas nepacietībā
Tikai tad es iznāku
Un uz pēdējo vagonu soļoju
Biju aizņemts bagāžas vagonā
Tad viņš ar zaļu aci nomirkšķina
Zīmi dod: "Ceļš brīvs!"
Beidzot uz ziemeļiem dodamies
Uz ziemeļu puslodi traucamies
Skimblešenks - dzelzceļa kaķis
Skimblešenks, Skimblešenks
Skimblešenks - dzelzceļa kaķis
Vilciena vagona runcis
Grozies, kā gribi, taisnība tāda
Esmu tas, kam visi rūp
Nakts ekspresis ir mans guļamvagons
Mašīnisti un pavadoņi
Komivojažieri kārtis sit
Es visus uzraugu
Acis nemirkšķinu
Es redzu, ko domājat jūs
Neceriet, ka atļauts būs
Ālēties vai dumpoties
Tāpēc lai miers un klusums valda
Kad Skimbls pa vagoniem apgaitā iet
Nedrīkst izspēlēt jokus ar Skimblešenku
Esmu kaķis, ko ignorēt nedrīkst
Kur vajag, nonāks ziemeļu pasta ekspresis
Ja vilcienā Skimblešenka neiztrūks
Ak, cik jauki atrast kupeju
Un uz durvīm savu vārdu rakstītu
Gulta kārtīgi saklāta, palagi tikko locīti
Uz grīdas ne putekli neatrast
Pavadonis pieklājīgs ielūkojas
Jautā, kādu rīta tēju pasniegt jums
Vājāku vai stiprāku
Es viņam aiz muguras stāvu, gatavs to atgādināt
Jo Skimbls neļaus, lai greizi noiet kas
Kad ērtajās guļvietās rāpsieties
Un segas pārklāju atvilksiet
Padomājiet, cik jauki tas,
Zināt, ka peles netraucēs jūs
Skimbls!
To nokārtos dzelzceļa kaķis
Kaķis, kurš vilcienā dzīvo
Kaķi!
Skimblešenks - dzelzceļa kaķis - Skimblešenks
Vilciena vagona runcis
Ar garu brūnu asti jums māj
Tas nozīmē "drīz atkal tiksimies"
Pasta ekspresī, kā likts, būs jātiekas
Vilciena vagona runcis
Makavitijs.
Kaķumētra
Makavitijs ir brīnumains kaķis
Par Apslēpto Ķepu tas iesaukts
Jo ir tam krimināls prāts
Likumu pārkāpt - tīrais nieks
Kaķumētra
Viņš Skotlendjarda bieds, slepenpolicijas drauds
Kad tie nozieguma vietā nonāk
Makavitija vairs tur nav
Makavitijs, Makavitijs, tam kaķim nav līdzīga
Viņš pārkāpis katru cilvēku likumu
Gravitācijai spītēt steidz
Levitē tā, ka faķīram brīnīties liktu
Kad tie nozieguma vietā nonāk
Makavitija vairs tur nav
Makavitijs rudais, kaķis garais un tievais
Ja redzētu, iekritušās acis jūs pazītu
Pārdomu krunku sejā un augsto pieri
Spalva tam putekļos, ūsas nav sukātas
Galvu kā čūska tas zvalsta
Kad šķiet, ka iemidzis, vienmēr nomodā tas
Makavitijs, Makavitijs, tam kaķim nav līdzīga
Viņš visu peļu bieds, noziedzības sātans
Viņu šķērsielā manīsiet, laukumā satiksiet
Kad noziegumu atklās, Makavitija tur nebūs
Viņš respektabls ir no skata
Bet es zinu: kāršu spēlē blēdās
Viņa ķepas nospiedums Skotlendjardā nav atrodams
Kad kumode tukša
Dārglietu šķirstiņš pazudis bez pēdām
Kad vairs nav piena, pekinietim aizdusa
Siltumnīcai stikls izsists, rožu žodziņš salauzts
Pārsteidz tikai viens: Makavitija vairs tur nav
Makavitijs, Makavitijs, tam kaķim nav līdzīga
Tik laipna blēža starp kaķiem nav bijis
Tam vienmēr atrodas alibi, iemesli tam dažādi
Kad noziegums noticis, Makavitija vairs tur nav
Mēdz teikt, ka visi nešpetnie kaķi
Kaut vai Mangodžerijs, Rampeltīzere, Gridlbouns
Ir tikai pakalpiņi kaķim, kurš aukliņas rausta
Un visus pavadā notur
Pats noziedzības Napoleons
Makavitijs, Makavitijs, tam kaķim nav līdzīga
Viņš visu peļu bieds, noziedzības sātans
Viņu šķērsielā manīsiet, laukumā satiksiet
Kad noziegumu atklās, viņa tur...
Makavitijs
Makavitijs!
Makavitijs
Kad noziegumu atklās
Makavitija tur nebūs
Jā!
Laiks izraudzīties dželiklu.
Vecā Deiteronomija, lūdzu.
Esmu vienīgais atlikušais pretendents.
Gluži saprotams, pats labākais.
Un tāpēc...
Nemūžam.
Es izvēlos kaķi, kurš pelnījis jaunu dzīvi.
Es spriežu par kaķi pēc viņa dvēseles.
Viņam ir dvēsele.
Man ir plaša dvēsele.
Tu esi krāpnieks, Makavitij.
Deiteronomija...
Es došos uz Mākoņu laukiem.
Es pieprasu, lai man dod otru dzīvi.
Tu nemūžam nedosies uz Mākoņu laukiem.
To mēs vēl redzēsim.
Tīģerrēciens, lai viņa noiet pa dēli.
Saki, ka es tas būšu, vai noslīksi upē.
Es nemūžam neizraudzīšos tevi!
Šī ir tava pēdējā iespēja.
Nemūžam!
Kur ir vecā Deiteronomija?
Kur viņa ir?
Mēs nezinām.
Kur viņa ir?
Tas bija pa jokam.
Mēs nezinājām, ka viņš sagūstīs Deiteronomiju.
Mums ir kaut kas jādara.
Ar burvestībām mēs nevaram atgūt viņu.
Varam gan.
Tu esi burvju mākslinieks.
Ko? - Nav slikta doma.
Ir vērts pamēģināt.
Es tiešām nevaru.
Tu varētu mēģināt.
Labu veiksmi.
Tu to vari.
Ķepas krustā veiksmei.
Varam dabūt prožektoru? - Neliec man darīt to.
Lai bungas rīb.
Pat liekākajiem burvjiem ir, ko mācīties
No Mistofeļkaķa velnišķajiem numuriem
Un visi vienā balsī sauc
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Esmu kluss un sīks, un esmu melns
No ausīm līdz astes galiņam
Caur adatas aci es spēju izlīst
Pa šaurāko sliedi protu noiet
No komplekta jebkuru kārti izvilkt pa spēkam
Kauliņu spēlei man viltības netrūkst
Vienmēr jūs krāpju, liekot noticēt
Ka vieni paši jūs peles medījat
Es protu triku ar korķi
Un vēl ar karoti, piciņu zivju pastas
Ja meklēsiet nazi vai dakšiņu
Domājot, ka nez kur esat nolicis
Te tie bija, un te to vairs nav
Līdz pēc nedēļas tie mauriņā stāv
Un visi vienā balsī sauc
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Tu to vari.
Man labu manieru nav, un esmu vienpatis
Jums šķitīs, ka neviens nav bijis kautrāks
Taču mana balss uz jumta bija dzirdama
Kad pats pie kamīna gulēju
Reizēm pie kamīna mani dzird
Kad pats pa jumtu klaiņoju
Dzirdēts ir, tur murrājis kāds
Tā nu ir pierādāms
Ka man piemīt īpašas burvju spējas
Reiz pazinu ģimeni, kas mani sauca
Stundām meklēja mani dārzā
Kamēr es mierīgi snaudu hallē
Vēl nesen šis kaķu fenomens
No cepures izbūra septiņus kaķēnus
Kas?
Mistofeļa kungs?
Mans varonis!
Neejiet! Ak nē! - Es krītu!
Un visi vienā balsī sauc - Ak kungs! Skriešus!
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Lūdzu.
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Un mēs visi vienā balsī sauksim
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Ak nē! Tas nevar būt!
Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Un mēs visi vienā balsī sauksim
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Kā tu - Kā es
Ak nē! Tas nevar būt! Nav pasaulē dzīvojis kaķis
Kas par Mistofeli gudrāks bijis
Dāmas un kungi, brīnumdaris Mistofelis!
Viņa apmuļķoja mani.
Es nonākšu tur.
Es nonākšu Mākoņu laukos. Es uzvarēšu!
Jūs redzēsiet!
Nāc man līdzi!
Nevajag kacināt traku kaķu veceni.
Ugunsūdensūnikums!
Gus!
Baisais bieds
Ak, bieds
Diena aust
Saulespuķi rasa klāj
Un roze izbalo
Rozes lēnām vīst
Kā saulespuķe es alkstu
Pagriezt seju pret ausmu
Es gaidu dienu
Dziedi.
Atmiņa
Pavērs seju pret mēnesnīcu
Lai atmiņa tevi vada
Atklājies, paļaujies
Ja laimes nozīmi atklāsi
Tev jauna dzīve iesāksies
Atmiņa
Vientuļa mēnesnīcā
Varu pasmaidīt, sendienas atceroties
Es biju skaista tolaik
Es atceros laiku, kad laimi pazinu
Lai atmiņa atkal atdzīvojas
Dūmos tītu dienu izdegušais noriets
Rīta sasmakusī, aukstā dvaka
Ielas laterna nodziest, vēl viena nakts ir galā
Vēl viena diena aust
Diena aust
Man jāgaida saullēkts
Man jādomā par jaunu dzīvi
Padoties nedrīkst
Kad diena būs klāt, nakts par atmiņām taps
Un jauna diena iesāksies
Saulstari spīd cauri kokiem vasarā
Mūžīgi mainoties
Kā puķe, kad pienāk rītausma
Atmiņa izbalo
Pieskaries man
Ir tik viegli mani atstāt
Vienatnē ar atmiņām
Par dienām saulainām
Ja man pieskarsies, sapratīsi, kas laime ir
Palūk
Jauna diena
Jau klāt
Esmu izvēlējusies tevi.
Paldies.
Viss, pēc kā ilgojies
Lai pēc tevis kāds ilgojas
Lai Londonas ielās neklīsti viena un vajāta
Visas tavas atmiņas par sāpēm
Atlaid tās
Un tu dejosi ar šiem skaistajiem rēgiem
Augšup, augšup, pāri Rasela viesnīcai
Augšup, augšup, uz Mākoņu laukiem
Augšup, augšup, pāri Rasela viesnīcai
Augšup, augšup, uz Mākoņu laukiem
Augšup, augšup, pāri Rasela viesnīcai
Augšup, augšup, uz Mākoņu laukiem
Augšup, augšup, pāri Rasela viesnīcai
Augšup, augšup, uz Mākoņu laukiem
Augšup, augšup, pāri dželiklu mēnesim
Augšup, augšup, uz Mākoņu laukiem
Augšup, augšup, pāri dželiklu mēnesim
Augšup, augšup, uz Mākoņu laukiem
Augšup, augšup! Mākoņu lauki, es nāku
Kaut kas neaprakstāms!
Tu esi dzīva!
Cik mistiski dievišķi
Un bez kautrības kaķiski
Visapkārt katedrālei noskan: "Vivat!"
Lai dzīvo Mūžīgais Kaķis!
Jūs par vairākām kaķu dzimtām dzirdējāt
Un nu man šķiet, ka ir tā
Vairs tur ko skaidrot nav
Lai izprastu mūsu raksturu
Jūs zināt gana, lai izlemtu
Kaķi jums ļoti līdzinās
Gan darbā, gan spēlēs mūs redzējāt
Par mūsu īstajiem vārdiem dzirdējāt
Par mūsu dzīvi un paražām
Bet kā kaķi jums uzrunāt?
Vispirms ir atmiņā jāatsauc
Un jāatkārto: kaķis nav suns
Vispirms ir atmiņā jāatsauc
Un jāatkārto: kaķis nav suns
Ar kaķiem, daži teic, ir jāiegaumē viens
Tos neuzrunā, pirms tie uzrunā jūs
Es pati gan tam piekrist nevaru
Es saku: ir kaķis jāuzrunā
Vienmēr gan prātā ir jāpatur
Pārlieku draudzību ņems tas ļaunā
Paklanieties, cepuri noņemiet
Uzrunājiet to šādi: "Ak, kaķi!"
Ak, kaķi!
Pirms kaķis žēlīgi uzklausīs
Par uzticamu draugu uzskatīs
Tā cieņa ir jānopelna
Pasniedzot bļodiņu krējuma
Vai šad tad tam jāpiešķir
Piciņa ikru, pastētes kripata
Taukos sautēta irbe vai laša pudiņš
Viņam noteikti būs sava gaume
Tā mērķis palēnām sasniegts tiks
Kundziņš vārdā saukts
Jo kaķis nelokāmi sagaidīs
Kad tam cieņu piedienīgu izrādīs
Tā tas ir, un tā jābūt tam
Tā kaķis ir katram jāuzrunā
Es ticu, ka tu esi īsta dželiklu kaķe.
Debešķīga kaķe.
KAĶI
Nāc man līdzi uz mājām
Ja uzdrošinies
Es nezinu, kurp lai tevi vedu
Varbūt man uzdrīkstēties
Kad neviens man palīdzēt neuzdrīkstas
Tāpēc no tumsas es noraugos
Gaidu, kad mana dzīve iesāksies
Kur manā atmiņā vairs nebūs skaistuma
Viss, pēc kā ilgojos
Lai pēc manis kāds ilgojas
Par jaunu, lai Londonas ielās klīstu viena, vajāta
Es piedzimu trūkumā
Vismaz tev pieder kaut kas
Kaut kas, kam pieķerties
Žilbinošas zāles vīzijā
Tur mani neielaistu nekad
Šīs atmiņas jau sen zudušas
Vismaz tevi skaisti rēgi vajā
Briesmu pilna nakts
Sauc mani viņu balsis
Gaismas zibsnis
Pirms diena aust
Tur, ārā, mežonīgie
Piejaucē bailes, kas manī
Man bail par draugiem tos saukt
Lai mani atkal lauž
Vai šī cerība nav mīklains sapnis?
Viss, pēc kā ilgojos
Lai pēc manis kāds ilgojas
Par jaunu, lai Londonas ielās klīstu viena, vajāta
Es piedzimu trūkumā
Vismaz tev pieder kaut kas
Kaut kas, kam pieķerties
Žilbinošas zāles vīzijā
Tur mani neielaistu nekad
Šīs atmiņas jau sen zudušas
Vismaz tevi skaisti rēgi vajā
Tāpēc varbūt manas mājas
Nav tās, ko atmiņa glabā
Kuras manā iztēlē dzima
Es jūtos tik dzīva ar šiem nakts fantomiem
Zinu, šī dzīve nav droša
Taču pilna kaisles un brīves
Viss, pēc kā ilgojos
Lai pēc manis kāds ilgojas
Lai Londonas ielās neklīstu viena un vajāta
Es piedzimu trūkumā
Ar viņiem man pieder kaut kas
Kaut kas, kam pieķerties
Nezināju, ka mīļa kļūs pasaule, kurā ieiet ļauts
Tās atmiņas zudušas jau sen
Tāpēc dejošu ar skaistajiem rēgiem
Tās atmiņas zudušas jau sen
Es dejošu ar skaistajiem rēgiem